- Herregud. - Er noe borte?
- Hvordan kan jeg se? - Jeg vil vite det.
- Ro deg ned. - Vi kunne blitt drept. Kandinskyen!
Den er borte. Ring politiet.
Der er den.
- Det viktorianske sølvblekkhuset. - Hvordan kan du tenke pa slike ting?
- Vi kunne blitt drept. - Sølvjaguaren.
Hvorfor?
- Fatt strupen kuttet. - Der er Degasen.
Legg deg lykkelig og bli drept. Ville vi ha vaknet?
Vi lever.
Hunden.
- Herregud! - Hva er det?
Vi ma ga i bryllupet.
Jeg er ikke i humør. De er dine venner.
De er... Hallo?
Du roper ikke "hallo" hvis ikke...
- Vi ville skjønt hvis det var noen der. - Det gjorde vi ikke hele natten.
Ikke ta den. Det er ham.
Pa brudens eller brudgommens side?
Hva som helst. Jeg kan ikke huske hvordan vi traff dem. Hvorfor er vi her?
Lkke lag en scene.
De frykteligste ordene i denne verden -
- "Na legger jeg meg for a sove ned..." - "Haper Herren vil over meg vokte."
Men sa marerittet. "Hvis jeg dør før jeg skulle vakne..."
- "Matte Herren min sjel gi fred." - Gar det bra?
Vi ble nesten drept. Det var fryktelig.
- Kunne dere blitt drept? - For noen fa timer siden.
- Vi er her. - Vi ville ikke ga glipp av det.
Lykkelig er den bruden solen skinner pa.
Kaos, kontroll. Liker du det?
- Jeg tar en gin tonic. - Fortell det.
Vi hadde en herlig kveld.
En venn vi ikke hadde sett pa arevis kom pa middag.
- Geoffrey Miller. Fra Sør-Afrika. - Ikke si det sa illevarslende.
Ikke vær senil.
- Whisky. - Noe stort.
Geoffrey var pa forretningsreise i New York og han ba oss be ham pa middag.
Hør.
Hva er i veien?
Den forundrer meg nar New York er sa stille.
Nar ungene er borte, blir vi vant til mindre brak.
Geoffrey er rik som Midas. Gullgruver.
- 70000 arbeidere i én gruve. - Men han har lite kontanter.
- Regjeringen hans vil ikke la folket... - De hvite.
...ta ut noen penger. Det er som a huse en krigsbaby.
Samtalen var som lyn fra klar himmel. Jeg hadde en avtale pa vei og manglet...
- To millioner. - Summen er uinteressant.
Jeg hater det nar du sier "uinteressant".
Han trengte to millioner. Vi hadde ikke sett Geoffrey pa lenge.
Han kunne ikke betale for middagen, men hadde 2000000.
Det er det fryktelige med rike venner.
Pengene kommer i veien.
A ha en rik venn er som a drukne og han lager livbater.
De blir ute av seg hvis du sier ett ord - livbat. To ord i ett.
Vi var redde vennen skulle si vi bare likte ham pa grunn av livbaten.
Vi smisket derfor ikke. Vi liker Geoffrey.
- Burde vi ikke? - Ikke om det sto om livet.
Det var ingen livbat-kveld.
Men nar Geoffrey ba oss invitere ham pa middag,
lagde han et mønster i livets teblader, for hvem vil vel ga til banker?
- Hvorfor bor du i Sør-Afrika? - For a utdanne svarte arbeidere.
Vi vet at vi har hatt suksess nar de dreper oss.
- Planlegger din egen destruksjon. - Du risikerer livet ditt.
Skulle ønske dere kunne komme pa besøk.
Men vi ville besøke deg og sitte i det nydelige huset,
og planlegge besøk i townships for a se de fattigste av de fattige.
"Er du sikker pa at de har det verst? Vi har kommet sa langt."
"Vi vil ikke se sma ofre for apartheid. Vi vil ha sjokk."
Det er ikke riktig a snakke om revolusjon pa East Side.
Bare sma, dystre kafeer for Pépé le Moko.
La Pasionaria. Vi skal bygge barrikader i Sør-Afrika og synge.
- Og folket vil følge. - Hva slags sang er det?
Det er var rolle i historien. Vi gir oss hen til den.
Det er deres rolle i historien, ikke var. The Fantasticks.
En rolle i historien - a si det sa lett.
A føre folket. Som Lech Walesa og de streikende skipsarbeiderne.
Gorbatsjov far med de streikende gruvearbeiderne.
Frasen "streikende gruvearbeidere" -
Jeg ser alltid for meg arbeidere som modeller for høstmoten.
- Hvorfor er det en statue av en husky? - En drink til før vi?
Hvor skal vi? Restaurantene i New York!
Det er som Firenze i det 16. arhundre - et geni pa hvert hjørne.
- Det er en god szechwansk. Hunan. - Skiltmaleren ødela skiltet.
I stedet for a skrive "Hunan Wok", skrev han "Human Wok".
- Vi sendte det til Times. - De har en side med vitser.
De sender champagne.
Vi hadde ikke audition, men jeg kunne bare tenke pa 2000000 dollar.
Som nar folk sier "lkke tenk pa elefanter", er det alt du kan tenke pa.
Hva du enn gjør, ikke tenk pa elefanter.
Louisa er dadaist.
Nar det gjelder Cézanne-maleriet.
Hvis vi ikke passer oss, vil det bli solgt og aldri sett igjen.
Midtperioden. Landskapsbilde med mørkegrønn skog.
Du ser sollyset i bakgrunnen.
Et av hans første bilder der bleke farger skal fa frem bildet.
Et eksperiment som vil betale seg i eplene.
Fargene skal dekke sa mye.
Japanerne liker ikke noe ved det bortsett fra at det er en Cézanne.
Beklager at jeg forstyrrer, men jeg har blitt skadet og mistet alt.
Jeg visste ikke hvor jeg skulle ga. Jeg er en venn av barna dine.
- Han nevnte navnene deres. - Og skolen.
- Du kan si Harvard. - Jeg vil ikke bli tiltalt for injurier.
Jeg ble ranet i Central Park.
Ved statuen av den huskyen.
Jeg lurte pa hvorfor det var en statue av en hund fra Yukon i Central Park.
- Da jeg prøvde a finne ut av det... - Gar det bra?
De tok pengene mine og kofferten min. Jeg sa "Avhandlingen min..."
- Skjorta hans blør. - Han blør.
Jeg blir slik nar det er blod rundt.
Ikke pa teppet. Eddie, hent legen.
Jeg overlever. Ingen leger. Vær sa snill?
Greit, Eddie. Vi ringer deg.
Takk.
Det gjør ikke noe med pengene, men de tok den eneste kopien av avhandlingen.
Hvor er førstehjelpsboken?
Røde Kors sier "Press kantene av saret sammen."
Jeg gjør det.
Vent. Jeg trenger gasbind.
- Det har vært herlig a se dere. - Bli.
Jeg har darlig tid. Før jeg drar burde jeg...
- Sa du den nye boken om Cézanne? - Far jeg lane telefonen?
En apenbaring.
Sa jeg løp ned gangen, hentet boken om Cézanne.
Hentet gasbindet. Ga Cézanne til Flan og gasbindet til Geoffrey.
2000000 dollar.
Det er en nydelig bok. Jeg skal hente en ren skjorte til ham. Bli.
- Og freden var gjenopprettet. - Og sa...
Barna deres sa dere var snille.
Alle barna satt pa sovesalen og slang... dritt om foreldrene sine.
Men deres unger var stille. De sa "lkke vare foreldre. Ikke Flan og Ouisa."
"Lkke Kittredge-familien. De er snille."
Etter at ransmennene dro, sa jeg disse leilighetene pa Fifth Avenue.
Mrs Onassis bor der. Babcocksene bor der.
Auchinclossene bor der. Men dere bodde her.
Jeg kom hit.
Kan du tro det ungene sa?
- Han sa navnet pa ungene vare. - Det kan vi ogsa.
De vil ikke saksøke oss for a nevne navnene deres.
Talbot og Woody betyr alt for meg.
Lar han deg kalle seg Woody? Ingen har kalt ham Woody pa arevis.
De beskrev leiligheten i detaljer.
Dette er en Kandinsky. En dobbel - et bilde pa hver side.
Far jeg se?
Ja, selvsagt.
Utrolig.
Det som gjør det eksepsjonelt er at Kandinsky malte pa hver side
med to stilretninger - en vill og livlig, den andre mørk og geometrisk.
- Herregud. - Vi snur det for a fa variasjon.
Kaos, kontroll.
Liker du det?
Det er fabelaktig.
Født 1866 i Moskva. Blue Rider-utstillingen, 1914.
Han sa "Valget av et objekt som er et av elementene i harmoniens form,
ma bestemmes av en korresponderende resonans i den menneskelige sjel."
Døde i 1944 i Frankrike.
Alt er slik de sa det skulle være.
Snakket du dritt om foreldrene dine?
Faktisk ikke.
Ungene deres og jeg likte - likte? - elsket foreldrene vare.
Er jeg i veien? Jeg beklager. Jeg kom busende inn hysterisk, blod...
Nei, vær sa snill. Sett deg.
Fortell om barna vare.
Tre. To pa Harvard, en jente pa Groton.
- Hvordan er Harvard? - Bra. Det er der.
Alle har en konstant luksuriøs fortvilelse og oppdagelse og lammelse.
- Vi spurte ham hvor hjem var. - Vest.
Jeg har bodd overalt. Skilsmissebarn, han giftet seg pa nytt. Han lager en film.
Er han skuespiller?
- Han regisserer denne, men kan spille. - Ja vel?
- Hva regisserer han? - Cats.
- Cats i filmversjon? - Ikke vær snobbete.
- Har du sett den? TS Eliot? - For lenge siden.
Var det for skoleveldedighet eller en sykdom?
De kan sa klart ikke lage film av Cats.
De prøver. Faren min er her pa audition.
For katter?
- Med folk. - For en heltemodig innstilling.
De tenkte pa mange muligheter, animasjon...
Men han fant pa noe bedre som han først motsatte seg.
Han gikk for a fortelle alle produsentene hvorfor du ikke kunne lage film av Cats.
Og ved a ga gjennom grunnene mot, skjønte han plutselig hvordan du kunne.
Eureka i badekaret. Sa vidunderlig.
Far vi spørre hvem?
De var da vi kom - bare sa vidt - kom nærmere.
- Og han sa det. - Den største svarte stjernen i filmer.
Ingen navn. Vi prøver a holde dette abstrakt. Og injuriefrykt.
Sidney Poitier. Du ma ha sannferdighet.
Han begynte som advokat og er livredd for injurier. Det er ikke jeg.
Den fremtidige Jackie Robinson av filmer ble født 24. februar 1927 i Miami
mens foreldrene hans besøkte Florida.
Lovlig visitt?
For a selge tomater de hadde dyrket pa garden sin.
Vokste opp pa Cat Island sa fattige at de ikke eide sin egen dritt engang.
Oversett av familien, satt faren min ved strandkanten og, som han sa:
"Dikte opp verdener pa den andre siden, og hva jeg skulle gjøre i dem."
Han ankom New York City fra Bahamas i 1943, 15 og et halvt ar gammel,
og bodde i toalettet pa busstasjonen overfor Madison Square Garden.
Han flyttet til taket pa Brill-bygningen, eller Tin Pan Alley,
sto i oppvasken pa Turf Restaurant for 4 dollar og 11 cent per kveld.
Han lærte seg a lese ved a lese avisa.
I den svarte avisa, var teatersiden overfor siden med ledige jobber.
Blant hans 42 filmer er:
No Way Out, 1950, Cry, the Beloved Country, 1952, Blackboard Jungle, 1955,
The Defiant Ones, 1958, A Raisin in the Sun, 1961,
Lilies of the Field, 1963, In the Heat of the Night, 1967, To Sir, with Love, 1967,
Shoot to Kill, 1988, og selvsagt...
Guess Who's Coming to Dinner.
Han vant Oscar for Lilies of the Field, og var en av stjernene som innkasserte mest.
Faren min lagde ingen filmer fra 1977 til 1987, men skrev og regisserte.
Pappa sa til meg én gang:
"Jeg skjønner fremdeles ikke
hvordan alt dette skjedde slik det skjedde."
Pappa kommer ikke før i morgen. Jeg kom fra Cambridge.
Tenkte jeg skulle bo i et rottereir for moro skyld. Orwell, Down and Out...
Jeg er ikke kjent i New York. Jeg er bedre kjent i Roma, Paris og Los Angeles.
Vi skal ut pa middag. Du blir med.
Ut pa middag?
- Den nye italienske sa bra ut. - Vi har bestilt.
- De lager nydelig ravioli. - Seks for noen fa hundre.
- Hvorfor ga ut pa middag? - Fordi vi har bestilt.
Hva er klokka? Er det for sent?
Det er ikke noe i huset. Og det er Firenze i det 16. arhundre...
- Ikke ert. - Dere ma ha noe.
En frossen biff fra istiden.
Men hvorfor bruke 100 dollar pa ris? Slipp meg inn pa kjøkkenet.
Det roer meg a lage mat. Og jeg vil roe meg. Betale ungene deres.
To pa Harvard. En datter pa Groton.
- Som har vært vidunderlige. - De har ikke nevnt deg.
Hva skulle de si? "Vi kjenner sønnen til Sidney Poitier,
som brøt barrierer pa 50- og 60-tallet"?
Faren din er betydningsfull i Sør-Afrika.
Sa bra. Pappa og jeg var i Russland en gang pa filmfestival.
Han var forundret over hvor mye han betydde.
Nei. Fortell oss om filmstjerner som binder ungene sine og er slemme.
- Hadde det bare vært sa vel. - Ja vel?
Hvis jeg ville skrive en bok om ham, kunne jeg ikke.
Ingen ville lest den. Han er ordentlig, og jeg beundrer ham.
Han er gift med en skuespillerinne. Hun var i... Er hun hvit?
Det er ikke moren min, men hans andre kone.
Han møtte Joanna, og gikk fra moren min som hadde statt ved hans side.
Jeg hadde nettopp blitt født.
The Lost Man er den eneste av filmene hans jeg ikke klarer a se.
Jeg beklager. Vi mente ikke...
Alle er gode venner na, ungene hans fra det ekteskapet og oss - de gamle.
Jeg vil gjerne inn pa det kjøkkenet.
- Hva skal vi gjøre? - Det er Geoffreys eneste natt i New York.
- Jeg stemmer for a være inne. - Bra.
Vi gikk inn pa kjøkkenet.
Og vi sa ham lage mat. Han var en trollmann. Rester. Løk.
- Paprika. - Tunfisk. Oliven.
- Soltørkede tomater. - Det var nydelig.
- Sa du er fra? - Johannesburg.
Faren min tok meg pa en film filmet i Sør-Afrika.
Kamera beveger seg fra opptøyer til en villa der folk spiser lunsj pa en terrasse.
Opptøyet, blomstene og fuglene... Nydelige fjær og kronblader.
Jeg skjønte ikke. Pappa sa til meg:
"Du møter de unge svarte som har det fryktelig."
"De har fatt darlig utdannelse, men samme aret som Soweto-opptøyene,
tok de stort politisk ansvar. Da lurer du pa hvor modne de er."
Da skjønner du at teorien om en "elendig barndom",
at alt kan klandres pa freudiansk mate pa darlig oppvekst,
ikke holder vann.
Far jeg?
Hva med a være svart i Amerika?
Mitt problem er at jeg aldri har følt meg amerikansk.
Jeg vokste opp i Sveits, kostskole, Villa Rosey.
Det er en kostskole i Sveits som vil ta deg imot nar du er 18 maneder.
Nei. Det er ikke meg. Jeg har aldri følt at folk likte meg for forbindelsene mine.
Noen barn-av-filmstjerne-problemer? Ingen av dem.
Jeg visste aldri at jeg var svart pa den rasistiske maten før jeg kom hit.
Veldig beskyttet.
Hvite tjenere.
Etter skilsmissen flyttet vi til Sveits - moren min, broren min og jeg.
Jeg føler meg ikke amerikansk. Jeg føler meg ikke svart. Det er vel bra for meg.
Selv om Freud sa at flaks ikke finnes.
Sa Freud det? Vi har flaks som har denne middagen. Kan vi spise i spisestua?
Spisestua.
Ikke se pa symaskinen.
Er alt i orden?
- Den beste pastaen jeg har smakt. - Faren min sa vi skulle lære a lage mat.
Var ikke han fra Jamaica? Det er en smak av...
Øyene.
Før han slo gjennom drev han fire restauranter i Harlem. Gode smaksløker.
Ser du? "Gode smaksløker." Jeg har aldri fatt høre det før.
- Hva med deg? - Nei. Kokken spiser aldri.
For en god idé. Da blir det mer pa oss.
- Det er deilig a spise hjemme. - Vi gar ut hver kveld.
Jeg ma. Forretninger.
Har du sagt hva du skal spesialisere deg i?
Du er som alle foreldre - "Spesialisering?"
Harvard har alle de fine titlene studentene gir til kursene.
- "Holocaust og etikk"? - "Surkal og tvil."
En skal. For deg.
- For Cats. - Ja. For Cats.
Er det ikke hyggelig?
Hallo?
Ny forsyning?
Direkte spørsmal. Hvordan er han?
- Ikke vær stjernefiksert. - Jeg er ikke det.
Du kjenner faren min. Han er perfekt.
Sa sikker og i kontroll.
Jeg pleide a lure pa hvordan jeg kunne leve opp til ham.
Sa en kveld da jeg var 16 - vi var pa filmfestivalen i Cannes, av alle steder -
sa jeg opp og sa til ham "Pappa, dette er sa lett for deg."
Hvorfor sa jeg det?
Han satte meg ned og sa fra.
Det var en lettelse a vite at faren min ikke var Supermann, at han har problemer.
Og at han er redd noen ganger.
Og noen ganger far han livet mot seg og føler at han ikke klarer det.
Det er gode nyheter for meg, for jeg har det slik noen ganger selv.
Jeg elsket ham. Jeg ville na frem til ham.
Da spurte vi ham hva avhandlingen hans handlet om.
Den som ble stjalet.
En lærer pa Long Island ble sparket for a slass med en student.
Noen uker senere kom han tilbake og skjøt eleven - uten hell,
hold klassen som gisler, og skjøt sa seg selv - med hell.
Dette vekte min interesse. Siste setning, Times -
"En nabo sa læreren var en søt gutt som alltid leste Catcher in the Rye. "
Dusten Chapman, som skjøt John Lennon,
ville verden skulle rette blikket mot Catcher in the Rye,
og a lese denne boken skulle være hans forsvar.
Unge Hinckley, han som skjøt Reagan, sa:
"Hvis du vil ha mitt forsvar, trenger du bare a lese Catcher in the Rye. "
Jeg har ikke lest den pa arevis.
Jeg lante et eksemplar fra en venn for a se hva hun hadde understreket.
Jeg leste boken for a finne ut hvorfor denne rørende og følsomme historien,
utgitt i juli 1951, hadde blitt et hatsmanifest.
Jeg begynte a lese. Den var som jeg husket. Alle er falske.
Side to - "Broen min er prostituert i Hollywood."
Side tre - "For en falsk slask faren hans var."
Side ni - "Folk legger aldri merke til noe."
Sa pa side 22, reiste haret mitt seg.
Husker dere Holden Caulfield, den følsomme gutten med jaktlua?
En hjortejegerlue?
"Jeg lukket det ene øyet som om jeg siktet pa den."
"Dette er en hatt man har pa nar man skyter mennesker. Det gjør jeg."
Denne boka forbereder folk pa større øyeblikk enn jeg hadde drømt om. Sa:
"Jeg dytter heller en mann ut av vinduet eller halshugger ham med øks
enn a sla ham i trynet. Jeg hater nevekamper."
"Det som skremmer meg mest er den andre fyrens ansikt."
Boken er rørende og komisk. Gutten vil gjøre sa mye, men kan ikke gjøre noe,
hater falskhet og lyver bare til andre,
vil at alle skal like ham, men er hatsk og navlebeskuende.
Med andre ord, et nøyaktig bilde av en mannlig ungdom.
Det som skremmer meg ved boka - auraen den har - er dette.
Denne boka er om lammelse. Gutten kan ikke fungere.
Pa slutten, før han rømmer og far nytt liv, begynner det a regne. Han kollapser.
Det er ikke noe galt med a skrive om lammelse.
Det kan, takket være Tsjekhov og Beckett, være det største modernistiske tema.
De utrolige sluttreplikkene i Mens vi venter pa Godot...
"Vi drar."
"Ja."
"Vi drar."
Sceneanvisninger: "De beveger seg ikke."
Men auraen til boken - som kanskje ikke burde leses av unge menn - er som følger:
Det gir en tivoliaktig speileffekt, og viser en fordreid fortellerstemme,
en av de store tragediene i vare tider - fantasiens død.
For hva annet er lammelse?
Fantasien har blitt sa forringet at fantasi,
a være fantasifull og ikke akselpinnen i var eksistens,
betyr na noe utenfor oss selv.
Som science fiction.
Eller bruken av mandariner pa koteletter -
"For en fantasifull oppskrift." Og Star Wars - "sa fantasifullt".
Og Star Trek - "sa fantasifullt".
Og Ringenes Herre, alle de dvergene - "sa fantasifullt".
Fantasien er ikke lenger var mest personlige forbindelse
til vart indre liv og verdenen utenfor den verdenen, denne verden vi deler.
Hva er schizofreni nar det som er her inne stemmer overens med det der ute?
Hvorfor har fantasi blitt et synonym for stil?
Jeg tror at fantasi er passet vi lager for a ta oss inn i den virkelige verden.
Jeg tror fantasi kun er et uttrykk for det som er unikt i oss.
Jung sier "Den største synd er a være ubevisst."
Holden sier "Det som skremmer meg mest er den andre fyrens ansikt."
"Det ville ikke vært sa ille hvis begge hadde bind for øynene."
Mesteparten av tiden er det ikke andres ansikter vi ser, men vare egne.
Og den verste feighet er a være sa redd for seg selv
at du setter bind for øynene fremfor a takle deg selv.
A se seg selv - det er det vanskelige.
Fantasien... det er Guds gave for a gjøre selvransakelsen utholdelig.
Absolutt.
Jeg haper ranerne dine leser hvert ord.
Jeg skal kjøpe Catcher in the Rye pa flyplassen og lese den.
- Fra perm til perm. - Jeg skal teste deg.
- Jeg burde ga. - Hvor skal du bo?
Lkke i et rottereir.
Jeg kommer til Sherry tidlig i morgen. Det er ikke langt. Jeg kan ga rundt.
- De raner meg nok ikke for andre gang. - Du blir her.
- Jeg ma være pa hotellet presis 7. - Vi skal fa deg opp.
Ellers blir pappa sinna.
- Opp 6.15, som er snart. - Det er en vekkerklokke ved senga.
- Føttene dine kan henge over kanten. - Er det et problem...
Det eneste problemet er hvis du drar.
6.15? Jeg skal luske meg ut.
Og vi vil være i Cats.
- Avgjort. - Jeg kommer med kona mi.
Patrengende begge to.
Det er dere ikke. Pappa sier jeg kan ta meg av statistene. Det kan dere være.
- I kattedrakter? - Nei, dere kan være mennesker.
Det er veldig viktig. Det ma sta i kontraktene vare at vi er mennesker.
Vi har ikke ordnet noen forretninger.
Glem det. Det var bare en hjemmekveld.
Hva du enn gjør, ikke tenk pa elefanter.
Trengte jeg meg pa?
Det er mange mater a gjøre forretninger pa. Flan, følg meg til heisen.
Vi omfavnet hverandre. Flan og Geoffrey dro.
- Jeg skal rydde. - La det være.
- Ingen kommer inn pa søndag. - Yvonne kommer tirsdag.
- Dere vil fa dyr i det. - La meg.
Nei. Se pa.
Det fryder meg a bli sett pa.
Han bidrar med to millioner. Sier Cézanne-bildet er en god investering.
Vi burde fa seks millioner og selge det for ti.
Glade dager!
- Ødelegg det steintøyet. - 2000000?
Skjønn det den som vil. Kan ikke betale middag, men hoster opp 2000000.
- Og japanerne gar til ti. - Ti millioner?
To millioner, ga til ti, og vi bidrar ikke med noe.
Ikke noe?
Villeste drømmer, Paul. Penger.
- Ta 50. Penger til a ha i lomma. - Jeg trenger det ikke.
- Og hvis faren din er sen? - En milliarddels kommisjon.
Jeg ville ikke latt ungene mine ga rundt uten ett øre.
Ungene dine sa du var kunsthandler, men du har ikke noe galleri.
Kom hit.
Noen vil selge privat, ikke via et galleri.
Folk spør meg etter visse retninger, men vil ikke at museene skal vite hvor de er.
Japanere.
En japaner ser etter en Cézanne. Jeg har et syndikat som vil kjøpe.
Det er en Cézanne som blir til salgs etter en skilsmisse.
Kona vil ikke at mannen skal vite det...
Jeg trenger 2000000. Geoffrey ringte. Vi inviterte ham pa middag.
I kveld hadde vi en veldig nervøs, veldig avslappet, stor ting.
- Merket det ikke. - Desto bedre.
- Jeg er glad jeg hjalp. - Du var herlig.
Jeg er sa glad jeg var herlig. Alt dette og en rosa skjorte.
Behold den. Se pa klokken.
Vi burde si god natt.
Jeg vil at faren min skal møte dere.
- Gjerne. Ta ham med pa middag. - Kan jeg?
- Ser du hvor lett det er? - Klart det. Hvis Paul lager maten.
Her er det.
God natt.
Jeg vil knele og takke Gud.
Penger.
Hvem sa "Nar kunstnere drømmer, drømmer de om penger"?
Jeg ma være en slik kunstner.
Herregud.
Jeg vil ikke at vi skal miste livet her. Jeg vil ikke at gjelda skal knuse oss.
Det vil den ikke. Vi er trygge.
En stund.
Vi mistet nesten bildet.
Hadde jeg ikke fatt pengene, ville jeg mistet Cézannen. Fikk ikke tak i penger.
Hvorfor sier du ikke hvor mye disse tingene betyr? Du venter til siste øyeblikk.
- Jeg vil ikke bekymre deg. - Bekymre meg? Jeg er partneren din.
- Det finnes en Gud. - Og han heter hva?
Jeg hadde en merkelig drøm. Jeg drømte om Cats.
Filmen.
Jeg er bekymret. Er det riktig a lage en film av Cats?
Jeg skal si deg hvorfor det ma være en Cats-film, Ouisa. Kan jeg kalle deg Ouisa?
Ja.
Jeg har ingen illusjoner om Cats, men det er for mange rett-til-liv-forkjempere
beskytt de ufødte, borgerrettsforkjempere, nar begynner livet?
Eller nar slutter livet, retten til a dø.
Hvorfor er livet sa fokusert pa begynnelsen og slutten av livet?
Hva med de 80 arene av liv mellom de to tidspunktene?
Kan dere fa alt det inn i Cats?
Vi skal prøve.
Takk.
Det skal dere.
Det er dette jeg drømte. Ikke drømme, men skjønne.
Jeg føler meg sa nærme maleriene. Jeg selger dem ikke som kjøtt.
Jeg husket hvorfor jeg elsket maleriene i utgangspunktet.
Jeg tenkte... drømte...
husket hvor lett det er for en maler a miste et bilde.
Han maler og maler, jobber pa et lerret i manedsvis, og sa en dag mister han det.
Mister strukturen, følelsen for det. Du mister maleriet.
Jeg husket at jeg spurte læreren til ungene mine:
"Hvorfor er alle dine elever genier?"
Se pa førsteklasse - masse farger. Tredjeklasse - kamuflasje.
Men i andre klasse, Matisser, alle sammen.
Du har gjort barnet mitt til en Matisse.
La meg studere med deg. La meg komme inn i annen klasse.
Hva er din hemmelighet?
Jeg har ingen hemmelighet. Jeg vet bare nar jeg skal ta bort tegningene fra dem.
Jeg drømte om farge.
Jeg drømte om den rosa skjorta til sønnen var.
Jeg drømte om rosa og gult.
Og det nye Van Gogh-bildet Museet for moderne kunst fikk.
Og liljene som ble solgt for 53,9 millioner dollar.
Mens jeg ønsket at Van Gogh var min, sa jeg pa mine engelske sko,
og tenkte pa Van Goghs tragiske sko, og husket meg som jeg var -
en maler som mistet et maleri.
I morges satt jeg pa kjøkkenet og gjorde kryssordet med penn.
Alle gjør det med penn. Jeg har aldri møtt noen som sa de ikke gjorde det.
Jeg satt der og fylte ut. Klokka var nesten syv.
Paul matte møte faren sin, og jeg ville ikke at han skulle være sen.
Gar det bra?
Hva faen star pa her? Hvem i helvete er du?
Hva er det?
Herregud! Det er noen i huset.
Frank? Jeg trenger hjelp her oppe.
- Hvordan star det til? - Herregud.
Bra saker.
Fin stol.
- Jeg kan forklare. - Plukket du opp denne?
Tok du den inn i huset vart? Ut av huset mitt!
Stans. Kanskje han har pistol.
Jeg har kanskje pistol. Kanskje jeg har kniv.
Kom deg ut.
Tilbake i rennesteinen!
Ta det med ro med buksene mine.
Faen ta deg!
Lkke si det til faren min. Jeg ble sa ensom og redd...
- Gi meg tilbake de 50. - Har brukt dem. Kunne ikke være alene.
Kom deg ut.
- Kom deg ut. - Alt i orden?
Selvsagt. Se til at de drar - ut bakveien.
Jeg er sa lei meg.
- Herregud. - Er noe borte?
- Hvordan kan jeg se? - Jeg vil vite det.
- Ro deg ned. - Vi kunne blitt drept. Kandinskyen!
Der er den. Det viktorianske sølvblekkhuset.
- Hvordan kan du tenke pa ting? - Der er blekkhuset.
Sølvjaguar.
- Hvorfor? - Kuttede struper.
Der er Degasen.
Ga lykkelig til sengs og bli drept. Ville vi vaknet?
Vi lever.
Og det var det.
Vel, det var det ikke.
- Vi ville visst det hvis det var noen her. - Men vi visste det ikke.
Ikke ta telefonen. Det er ham.
De japanerne vil virkelig ha Cézanne-bildet. De betaler.
Du kan stole pa at jeg byr over med 250.
250000?
Hva med en svart amerikansk filmfestival i Sør-Afrika?
Med denne Spike Lee dere har. Fa Poitier til a være juryens president.
Og jeg kjenner Cosby. Og jeg elsker denne Eddie Murphy.
Kona mi dro pa fisketur med Diana Ross og hennes nye norske mann.
- De ma ha noen nye svarte. - Høres ut som en fabelaktig idé.
Jeg skal ringe Poitier.
Vi ringer.
De ringer flyet mitt. I gar kveld...
Du trenger ikke a takke. Vi ses snart.
- Bankene? - Advokatene mine.
- Nettopp. - God tur.
Takk.
Og her er vi.
Trygge.
Har vi en historie a fortelle dere?
- Har vi en historie a fortelle dere? - La oss fortelle var først.
- Nar skjedde deres? - Lørdag kveld.
Var skjedde fredag kveld, sa vi begynner først.
Vare to og deres sønn gar pa Harvard sammen.
- Vi skal være med i en film. - Filmen til Cats.
Fortell deres historie først.
Vi kom hjem pa fredag kveld. Det ringte pa.
Jeg er ikke imponert, men det er sønnen til...
Du skjønner.
Ungen ble ranet. Vi matte ut. Vi dro fra ham.
Han var sa sjarmerende. Faren hans dro med nattflyet.
Han kom ikke inn pa hotellet før 7. Han bodde hos oss.
Pa natten ropte noen "innbruddstyv."
Vi kom ut i gangen. Paul jager en naken blond tyv ned gangen.
Den blonde tyven løper ut, alarmen gar. Ungen reddet livet vart.
- Det var ingen tyv. - Dere hadde en gjest til.
Vi føler oss skyldige. Paul kunne blitt drept. Han var forstaelsesfull.
Var det noe som var borte fra huset deres?
- Ga dere Paul noen penger? - 25 dollar til faren kom.
Vi fortalte dem historien var.
- Har dere snakket med ungene deres? - Nei.
Vi kan ga hjem til oss og ringe dem.
Sherry-Netherland? Jeg vil snakke med...
- Hun ga navnet. - Det er ikke noen fantelefon.
Sidney Poitier ma være registrert. Sønnen hans er en venn av...
Men han er der under et annet navn.
Prøv Kjendistjenesten.
Kjendistjenesten? Jeg vet ikke hvordan dere jobber.
Greta Garbo brukte "Harriet Brown".
Sporer dere opp kjendiser? Jeg vil gjerne fa tak i...
Jeg er ingen presseagent. Jeg er ikke med noen. Mannen min, Flanders Kittredge...
- De gir ikke ut informasjon. - Prøv biblioteket.
Prøv registeret.
"For a takke for en fin stund."
- En syltetøykrukke. - Herregud!
Jeg synes vi skal ga til politiet.
- Hva er anklagen? - Han kom inn i huset vart.
- Han fortalte om Catcher in the Rye. - Sa han var sønnen til Sidney Poitier.
- Du skjønner. - Var han?
- Vet ikke. - Vi ga ham 50 dollar.
- Vi ga ham 25. - Han tok med en prostituert.
- Han dro. - Han jaget ut tyven.
- Han stjal ikke noe. - Vi sa etter.
- Overalt. - Dette virker ikke alvorlig...
- Vi har det veldig travelt. - Dere kan ikke kaste oss ut.
Anmeld forholdet, sa kan jeg gjøre noe.
- Det er et annet kapittel. - Ungene vare kom fra Harvard.
Han visste detaljer om dem - hvordan visste han om bildet?
Men jeg synes det er en veldig bra Kandinsky.
Kjenner ingen av dere denne karen?
Han er vill, men elegant. Og er omtenksom.
Mamma, du skulle latt ham bli.
Du skulle skilt deg fra barna og latt drømmeren bli.
- Og han sendte blomster. - Og syltetøy.
Hvis vi bare kunne fatt snakket med faren hans og hørt sannheten.
Hvem kjenner Sidney Poitier? Vi kunne ringt ham.
- Jeg har en advokatvenn i filmbransjen. - Hvilken venn?
- Det er ingen. - Jeg vil vite det.
Ingen.
- Jeg vil ikke vite det. - Larkin. Dette er ikke et godt tidspunkt.
Mamma og pappa... For en gangs skyld.
Det har ikke noe med deg a gjøre, Ben.
Nar du ser lillesøsteren din, sa ikke si at Paul og karen la i sengen hennes.
Du ga ham sengen. Jeg vil ikke blandes inn i noe komplott.
Det er ikke et komplott! Hallo, Alf. Det er en familie.
Fantasien.
Den er der for a overvinne marerittet ditt.
A vise deg veien ut av marerittets labyrint.
A forvandle marerittet til drømmer som blir et fundament.
Hvis vi ikke lytter til den stemmen, sa dør den.
Den visner.
Den forsvinner.
Fantasien er ikke var flukt.
Tvert imot. Fantasien er stedet alle prøver a na.
Jeg fikk en telefon som kan interessere deg.
Og sa dukket det opp en ny karakter i historien var.
Det var merkverdig og høyst uvanlig. Jeg sa en pasient...
Dr. Fine, det er en venn av sønnen din her. Han er skadet.
Jeg ble ranet.
Han var mer redd enn skadd. Et knivstikk. Noen blamerker.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal fa takket. Faren min kommer i morgen.
Han filmatiserer Cats.
Denne mannen var mitt ungdomsidol.
En som hadde banet veien for svarte takket være sitt eget talent.
Jeg identifiserte meg med ham før jeg begynte pa medisinstudiet.
Jeg er jødisk. Besteforeldrene mine ble drept under krigen.
Og jeg følte selvforakt og frykt.
Og denne guttens far...
Heltemotet i filmene hans ga meg veiledning og selvtillit.
Sa enkelt var det. Vi betaler alltid pa gjeld.
Sa peip søkeren min - en pasient i tiende maned. Vannet gikk.
Jeg ga gutten nøklene mine.
Nummer 121.
Doug har fortalt meg om huset ditt.
Hvordan du fikk det billig pa grunn av drapet og at folk trodde det var forbannet.
Men du, sir, var rasjonell og modig.
Veldig modig.
Jeg fortet meg til fødestuen. Tvillinger. To gutter.
Jeg tenkte pa sønnen min. Jeg ringte ham pa Dartmouth.
Han var utrolig nok pa rommet sitt. Jeg aner ikke hvorfor.
Du har anklaget meg for a være uinteressert,
for a ikke gjøre noe for vennene dine, for a være en darlig far.
Dette vil gjøre deg glad.
Sønnen til hvem? Pappa, jeg har aldri hørt om ham.
Du er dum som vanlig. Ga du ham nøklene?
Du ga en fremmed som nevnte navnet mitt nøklene hjem?
Noen ganger er det sa innlysende hvorfor mamma dro.
Jeg er sa flau over a kjenne deg.
Du ga nøklene til en fremmed som kom pa kontoret ditt?
Mamma sa du slo henne, at du stanket av billig vin.
Mamma sa at a ligge med deg var som a ligge med en salat med vond dressing.
- Hvorfor satte du meg til verden? - Historien har alltid to sider.
Du er en idiot!
Jeg dro modig hjem.
Med en politimann.
Arrester ham.
- Hva behager? - Innbrudd.
- Innbrudd? - Du er en bedrager.
Betjent... Dr. Fine ga meg nøklene sine, stemmer ikke det?
- Sønnen min kjenner deg ikke. - Denne mannen ga meg nøklene sine.
- Ga du ham nøklene dine? - Ja, men pa falskt grunnlag.
Denne jævla svarte gutten, en narkoman, kommer inn pa kontoret mitt...
Jeg har drukket sa mye brandy, men kan helle resten tilbake.
Jeg har lyttet til musikk, men har ikke stjalet noe. Unnskyld meg.
Arrester denne bedrageren.
- Jeg beklager. - Stans ham.
En fjott. Drittsekk. Ikke rart mamma forlot deg.
Historien har alltid to sider.
Vi prøvde a fa tak i Sidney Poitiers selvbiografi.
Sa vi gikk til en stor bokhandel.
Fem Sherlock Holmeser.
Fant den. This Life av Sidney Poitier.
"Tilbake i New York med Juanita og barna,
innsa jeg at ekteskapet vart fungerte pa noen nivaer,
men var i oppløsning pa viktige nivaer."
Der er et bilde av ham og hans fire... døtre.
- Ingen sønner? - Ingen sønner.
Tenk deg hvor overrasket vi ble.
Skal vi?
Denne gutten presset seg inn i livet vart.
Vi slapp ham inn. Jeg har en stiftelse, du er kunsthandler, du er lege.
Man skulle tro vi var tilfredse.
Agatha Christie ville spurt "Hva har vi til felles?"
Et overveldende ønske om a være med i filmatiseringen av Cats.
Vare barn kjemper seg frem i livet.
Jeg vil ikke vite om alt de foretar seg.
Det vi har til felles er at barna vare gikk pa kostskole sammen.
- Hvorfor har vi aldri truffet hverandre? - Moren hans hadde foreldreretten.
Etter at Doug ble uteksaminert flyttet hun vestover og jeg østover.
- Vi burde glemme det. - Er du redd Ben er innblandet?
- Jeg vil ikke vite for mye om ham. - Tror du Ben skjuler ting?
Jeg kommer til bunns i det. Sønnen min jobber ikke med svarte bedragere.
- Du sa noe om narkotika. - Det er ingen beviser.
Gode Gud, ikke noen beviser.
Vi stemmer. Skal vi forfølge dette uansett hva vi finner ut om ungene vare?
- Jeg stemmer ja. - Jeg ogsa.
Jeg stoler pa Doug.
Hør pa denne siste siden. "Vi har skjult for mye for vare moderne barn."
"Nar vi er redde, pleier vi ikke a si det."
"De ser de modigste, tøffeste ansikter vi kan prestere
i de øyeblikkene vi er mest redde."
"Vi sier det skal gjøre det bedre for barna vare, beskytte dem. For hva?"
"Vi beskytter dem for sannheten."
Hva gjorde dere sa?
- Dro til Harvard. - Vi matte verve barna vare.
Det er ingen fra var videregaende.
Det ma det være, siden dere gar pa ulike universiteter.
- Doug, takk for at du har kommet. - Spar meg.
Han vet alt om livene vare.
Hvem fra videregaende har blitt homofil eller narkoman?
Minst 15 stykker.
Sa fornærmende at dere antar det er en mann.
Han kunne vært med en jente pa videregaende.
Du er sa sneversynt.
Det er derfor jeg vil bestige fjell.
Vi har ikke investert i deg for at du skal klatre K2.
Er det det jeg er? En investering?
Spor opp alle fra klassene deres - mannlige, kvinnelige, hva som helst.
Ikke bare homofile og narkomane.
Hvorfor ser du pa meg? Tror du jeg er narkoman? Jeg vil ikke beskyldes.
- Ingen beskylder deg for noe. - Jeg vil ikke vite.
Ingen beskylder noen for noe. Jeg ber dere gjøre detektivarbeid.
Finn ut om noen har møtt en mann som later som han er sønnen til en filmstjerne.
Lovet han dere roller i Cats?
Det var ikke bare det, det var gøy.
Du har sett Cats. Du sa det var det verste du har sett i teatret.
Film er et annet medium.
Du sa "Aiskylos fant ikke opp teateret for at korunger kan komme i kattehimmelen."
- Jeg husker ikke det. - Det var Starlight Express.
Kanskje han filmatiserer den, sa kan dere løpe rundt pa rulleskøyter.
- Sa ydmykende! - Sa latterlig.
- Sa rasistisk. - Det er ikke rasistisk.
- Du elsket Cats. - Jeg hatet det.
Her er arboken. Fa tak i telefonnumrene til alle fra klassen.
Hvordan kan jeg kontakte dem? Jeg har vokst fra dem.
Hvordan? Du gikk ut i fjor.
Jeg betaler for samtalene.
- Aldri. - Dette er KGB.
Du snakker alltid i telefonen. Na er du plutselig blitt trassig?
Dette er McCarthy-perioden.
- Jeg vil fa én ting pa det rene. - La oss høre fra billigraden.
Ga du en fremmed min rosa skjorte?
Den skjorta var en julegave.
Jeg elsket den. Kravestørrelsen har gatt opp fordi jeg løfter vekter.
Dere sa at jeg hadde vokst. Dere kjøpte den skjorta til den nye kroppen min.
Jeg elsket den. Ga dere bort den første skjorta til den nye kroppen min?
Jeg kan ikke tro det. Jeg hater livet og dere!
- Du gjør aldri noe for meg. - Du stanser meg.
Jeg er en latterlig forlengelse av personligheten din.
- Sosialdarwinisme til det ytterste. - Du ga ham den rosa skjorta mi.
- Jeg skal bli det du ikke ble. - Du sa "narkotika" og sa pa meg?
Herregud, jeg kjenner følelsen.
Nar barna gjør opprør.
- Vi inspirerte dem til a ta affære. - De gikk gjennom arboken.
- Herregud. - Kysset du ham?
Vel, ja.
Hva med ham?
Vent litt. Trent Conway.
- Se pa øynene. - Han gar pa MIT.
Sa jeg dro til MIT.
Han var pa datarommet.
Og jeg bare pumpet ham.
Jeg kjente Paul.
Jeg hadde pa denne.
Hva skjedde mellom dere?
Det var...
Det var en regntung kveld i Boston.
Han sto i døroppgangen.
Jeg møtte ham.
Jeg tok ham med hjem.
Hva er dette?
- Adresseboken min. - Pokker.
Alle disse navnene og adressene. Fortell meg om dem.
Det var her jeg ville ha deg. Rett her.
- Fortell meg om dem. - Jeg vil bare se pa deg. Beklager.
- Er alle rike? - Fra hand til munn. Pa et høyere niva.
Du ma være hensynsløs for a være med rikinger.
Ma ha penger. Man ma kjøpe gaver og slikt hele tiden.
Nei. Nar de rike gjør noe hyggelig for deg, gir du dem en syltetøykrukke.
- Bruker man syltetøy til det? - Appelsin. Grapefrukt. Jordbær.
Men luksus. De har butikker fulle av luksussyltetøy med tøy rundt.
Engelsk eller fransk.
Jeg velger et navn, sa kan du fortelle meg alt om dem.
Hvor de bor, hemmeligheter, alt.
Og for hvert navn, tar jeg av et klesplagg.
Talbot, kalt "Tess", var anorektiker og la pa sykehus.
Ja vel?
Woodrow, kjent som "Woody", er tjukk i huet.
Foreldrene?
Ouisa og Flan, for "Flanders", Kittredge.
Rhode Island, tror jeg. Newport.
Men ikke langs havet. Gaten bak havet.
Han er kunsthandler. De har en Kandinsky.
Kan-hva-sky?
En Kandinsky med to sider. Jeg føler meg som Scheherazade.
Ikke forlat meg.
Jeg skal ga gjennom adresseboken og fortelle deg om familiene.
Du vil passe inn fra na.
Vi skal gi deg ny identitet.
Jeg skal gjøre deg til den mest ettertraktede mannen pa østkysten.
Og en dag skal jeg komme inn i et av disse hjemmene.
Og du vil være der. Og jeg blir presentert for deg.
Og jeg skal late som jeg møter deg for første gang.
Og mine venner skal bevitne vart vennskap.
Og vare foreldres venner.
Og skjer det under nesen deres, kan de ikke dømme meg.
Og de kan ikke se ned pa deg. Du er jo gjesten deres.
Spør meg om et navn til. Jeg er ute etter skjorten.
Det holder for i dag.
Paul bodde hos meg i tre maneder.
Husker du lille Trent Conway?
Fyren hadde hans adressebok - med vare navn i.
Dere kan sta for tur.
Du ma snakke slik.
Hør pa aksenten min. Hør pa stemmen.
Du sier aldri at du skal ut og ri.
Du sier at du skal pa ridetur.
Og ikke si "divan".
Si "sofa".
Og du sier "flaska". "Ta ølflaska."
Det er "flasken". Si "Ølflasken".
Vi gikk gjennom adresseboka bokstav for bokstav. Paul forsvant pa L.
Han tok med seg adresseboka.
Han har alt vært hjemme hos dere.
Kanskje jeg treffer ham igjen. Det vil jeg gjerne.
- Fortiden hans? Hans virkelige navn? - Jeg vet ikke noe om ham.
Det var en regntung kveld i Boston. Han sto i en oppgang. Det var alt.
- Stjal han noe? - Bortsett fra adresseboken?
Han tok stereoanlegget mitt og datamaskinen.
Og laserskriveren.
Og skiene mine.
Og TV-en min.
Vil du anmelde det?
Det er et lovbrudd.
- Hvorfor vil de finne ham? - De vil hjelpe ham.
Hvis det var en forbrytelse, vil purken bli innblandet.
Vi ma holde kontakten. Vi var gode venner pa skolen.
- Vil du ikke anmelde det? - Kom igjen.
Kan du tro det? Paul lærte alt det pa tre maneder.
Hvem skulle trodd det? Trent Conway, var tids Henry Higgins.
Paul ma ha sett pa alle navnene og sagt "Jeg er Columbus."
"Jeg er Magellan. Jeg skal seile inn i denne nye verdenen."
Jeg har lest at det kun er seks mennesker mellom alle pa denne kloden.
Seks grader av adskillelse mellom oss og alle andre pa planeten.
USAs president, en gondolfører i Venezia... bare fyll inn navnene.
Jeg synes det er betryggende at vi er sa nærme hverandre,
men det er ogsa skremmende at vi er sa nærme,
for man ma finne de rette seks menneskene for a finne forbindelsen.
Det gjelder ikke bare store folk, men alle.
En innfødt i regnskogen, en øyboer, en eskimo.
Vi er forbundet til alle pa planeten via en kjede med seks mennesker.
Det er en dypsindig tanke.
Hvordan Paul fant oss.
Hvordan han fant mannen hvis sønn han hevder a være. Noe jeg tviler pa.
Hvordan alle er en ny dør som apner opp til nye verdener.
Seks grader av adskillelse mellom oss og alle andre pa planeten.
Men det gjelder a finne de rette seks menneskene.
- Skal dere til Roma? - I morgen.
- Til det sikstinske kapell? - Det er stengt.
- For rengjøring. - Nar dere er i Roma...
Du ma kjenne disse menneskene.
Vidunderlig.
Jeg har alltid villet møte ham. Vi ringer sa snart vi er fremme.
Roma er enestaende, men a se det sikstinske kapell slik...
A sta pa toppen av stillaset.
Fargene er fulle av liv.
Vi var pa forretningsreise, men takket være Michelangelo...
- Jeg har en kjøper til det maleriet. - Jeg vil ikke selge.
De restaurerte kapellet.
De har fjernet arevis med røyk og turister. Na er det helt nytt.
Forbløffende.
Hva med Sidney Poitiers sønn?
Han har vi glemt.
Samlingen vil være mer innbringende med det maleriet.
- Jeg har hørt sa mange historier. - Som hva?
- At han stjal penger og smykker. - Aldri.
Kan vi komme til saken?
Farvel.
Greit. Jeg er ydmyket, men faen heller.
Dagen etter at vi kom tilbake, kom vi ut av en taxi.
Portneren var, som far rikelig med drikkepenger til jul,
spyttet pa mannen min, J Flanders Kittredge.
Takk, Maurice.
De trenger ikke vite alle detaljer.
- Jeg vet alt om sønnen din. - Hva er det med sønnen min?
Lkke dritten som bor her. Den hemmelige. Negeren som du ikke vil vedkjenne deg.
Den svarte sønnen du lar bo i Central Park.
Har du en svart sønn?
Slik settes rykter i omløp.
- Jenta sa det. - Hvem?
- Hun vil ha pengene sine. - Hvem?
Jeg passer pa henne. Kom.
Neste kapittel.
Kjæresten min og jeg hadde piknik i parken.
Finnes det svarte i Utah?
- Kanskje to. - Jeg sa dem én gang.
Mormonene tok med to.
- Tror du det vil skade meg? - Hva da?
Min likhet med Liv Ullmann.
Hun vant en pris for komedie og drama.
Ja vel? Milde mane.
Barmhjertighet kan ikke tvinges frem.
Den faller som mildt regn fra himmelen.
Vi studerer. Vi serverer.
For du ma ha teknikk.
Som malerne.
Cézanne sa etter reglene bak spontaniteten innen impresjonismen.
- Er det en maler? - Vi vet ikke noe om malerier.
Faren min elsker malerier.
Han har en Kandinsky, men elsker Cézanne høyest. Han bor der oppe.
- Hva? - Tell. Seks vinduer ned.
Pa hjørnet.
Vennene hans kaller ham "Flan".
Jeg er resultatet av hippie-dagene hans. Da han var raddis.
Han dro til Sørstatene for a registrere svarte velgere.
Gjorde du?
Kan du se for deg at jeg ville gjort det?
Ja, det kan jeg.
Vennene hans ble drept. Han møtte moren min og registrerte henne.
Giftet seg med henne, smalt henne pa tjukka med meg og dro fra henne.
Det gjorde du ikke. Flan, skam deg.
Na er han kunsthandler.
Nekter a se meg.
Den nye kona, den hvite kona,
Louisa-kall-meg-Ouisa-kona, moren til de nye barna...
Brødrene og søstrene dine.
De gar pa Andover, Exeter, Harvard og Yale.
Det fryktelige er at faren min begynte som en god mann.
Moren min sier "Det er en god mann inni J Flanders Kittredge."
Det er det. Flan tror han ble offer for et ondt komplott.
- Jeg liker ikke a snakke om det. - Det gjør han.
Han ville skjønne det hvis han var god. Han kan ikke glemme deg helt.
- Han legger pa nar jeg ringer ham. - Ga til kontoret hans.
Han jobber hjemmefra. De slipper meg ikke inn i heisen.
Kle deg ut som bud.
Si at du skal levere et mesterverk. Si: "Jeg har Mona Lisa i bilen."
Jeg vil ikke gjøre ham flau.
Dette er sa harry.
Elsker dere hverandre?
Veldig.
Det er bra.
- Hyggelige barn. - De jobber.
- Haper vi kan treffes igjen. - Hvor bor du?
Bor?
Jeg er hjemme.
Er du hjemløs?
Dere er noen fjotter. Hvor skulle jeg bodd?
- Du kan bo hos oss. - Vi bor bare i en blokk.
Det er over et diskotek. Men det er stille etter fem, og stort.
Du kan fa sofaen. Badekaret er pa kjøkkenet, men det er lyst om morgenen.
Han apnet en ny verden for oss.
Det er vel det alle ønsker seg? En ny verden?
- Du sier du skal pa ridetur. - Ridetur.
Og ikke si "divan". Det er "sofa".
Og du sier "flaska".
Det heter "flasken".
Ikke vær redd for rikinger. Vet du hva de elsker?
Luksussyltetøy.
Det er det hele.
Fa deg en velgjører. Du burde ikke jobbe som servitør.
Du vil vakne en dag og den midlertidige jobben er for livet.
- Han bodde hos dem i... - Tre uker.
Han satte inn nadestøtet.
- Jeg flytter ut. - Det kan du ikke.
Faren min besvarte brevet. Han gir meg 1000 dollar til a begynne med.
Solgte en Cézanne og tjente millioner. Han kan gi meg penger uten av hun vet.
Jeg visste det.
Jeg skal gi dere penger til en oppsetning, sa dere kan bli oppdaget.
Og nar dere begge vinner Oscarer, ser dere inn i kamera og takker meg.
- Jeg vil takke Paul Kittredge. - Takk, Paul.
Én hindring - Jeg skal treffe ham i Maine. Han besøker foreldrene sine.
Besteforeldrene mine som jeg aldri har møtt. Endelig skal han fortelle om meg.
Kan du se for deg at en svart gutt dukker opp og sier "Hei, besta."?
Foreldrene dine er døde.
Han vil gi meg penger. Moren min kan fa den skjønnhetssalongen hun ønsker.
Ett problem - hvordan kommer jeg meg til Maine?
Kona sjekker alle regningene. Hvor skal jeg fa 250 fra til a dra til Maine?
Hvor lenge trenger du dem?
Jeg er borte en uke. Men jeg kan telegrafere dem til dere.
- Vi kan lane ham dem. - Hvis noe skjer...
Du er akkurat som stemoren hans.
Nei. Vi har jobbet for hardt med a spare dem opp.
Jeg beklager, vi kan bare ikke.
Ikke noe problem. Jeg skjønner.
Jeg ser dere etter jobben. Elsker faren din deg, skaffer han deg billetten.
Det gjør han. Det løser seg.
Holdning. Rett i ryggen. Ikke synk sammen. Det gir et darlig inntrykk.
Jenta jobbet bare for a holde seg i live.
Hun var en av de unge som kommer til New York full av drømmer
og ender i en tredemølle med jobbing der hun glemmer hvorfor hun kom.
Det ma være en feil. Kan du sjekke kontonummeret?
Det er mitt navn og var felleskonto. Hvem stengte den?
Jeg var rasende.
Sa dro jeg hjem til luksusleiligheten min. Jeg ventet i timevis.
Hvor er pengene?
La meg forklare. Paul fant noen ekstra penger pa egenhand.
Sa han tok meg med pa Rainbow Room.
Hva ville ha spandert pa deg hvis du ikke var pa jobb.
Vi leide smokinger. Kult, hva?
- Hvordan fikk vi dette bordet? - Jeg nevnte noen navn...
Han skal gi oss pengene tilbake. Og sa skal jeg ta med deg pa Rainbow Room.
Jeg tok med fyrstikker.
Det er ikke sa dyrt. Det er verdt pengene.
Nydelig aroma.
- "Aroma"? - Vinsmaken.
Vinen fra partallsar er bedre enn den fra oddetallsar.
- Skal. Skol. Prosit. - Bann i været.
Du er den beste.
- Vil du danse? - Elizabeth har ikke sett noe lignende.
Skulle ønske hun var...
Hvem skal vi danse med?
Vi er karer.
Hvert øyeblikk kan noe læres. Hva slags nytte gjør det ellers?
Sa la de dustene fa se klasse.
Slikt som dette skjer ikke i Utah.
Noe slikt kan aldri ha skjedd der, for de ba oss ga.
Det var sa gøy.
Rundt parken, sir.
Vi har ingen penger.
Nar skal du lære? Penger kan man alltid skaffe.
Jeg ma forklare det med pengene for Elizabeth. Hun blir sa nervøs.
Kom igjen, hold opp.
Jeg lurte pa om jeg kunne knulle deg.
Jeg gjør ikke slike ting.
Det er det som gjør det sa deilig.
Og han gjorde det.
Og det var fantastisk.
Vi kom for a oppleve ting, gjorde vi ikke?
Vi kan bruke dette.
Du er en fjott. Faren din har rett.
Vi kom for a oppleve ting. Faren min har ikke rett.
- Det blir... - Ikke rør meg.
Kom tilbake!
Se pa meg.
Jeg kom ikke hit for a gjøre dette, bli det, eller for a gjøre det mot deg.
Ikke deg.
Se pa meg.
Jeg kunne ikke se. Jeg tenkte pa at pengene var borte hele natten.
Pa Paul og faren hans. Sa i morges...
Sir?
- Jeg skal besøke Kittredgene. - Venter de deg?
Kittredge-mannen har en svart sønn som ma bo i parken.
- Mr Kittredge har hva? - Sønnen hans skylder meg penger.
Du ma ringe eller skrive til dem.
"Barmhjertighet kan ikke tvinges frem." Faen ta barmhjertighet!
Det er problemer med Mr Kittredges negersønn. Jeg skal ta meg av det.
Snart trodde hele bygningen at jeg hadde forlatt et feilskjær i Central Park.
- Det er for fantasifullt. - Sa pinlig.
Fryktelig.
- Sa pinlig var det ikke. - Vedder pa at Flan liker a bli sint.
- Det gjør jeg ikke. - Det gjør du det.
- Flan liker a være vred. - Se kinnene hans blir røde.
Vrede kler ham.
For vrede.
Kan vi komme til saken?
Vi har en god historie... Kitty og jeg var pa rulleskøyte-diskotek.
Jeg hadde ikke gjort det pa mange ar.
Vi var svimle da vi kom ut. Du vil ikke tro hva vi sa.
Blodet hadde ikke nadd rennesteinen.
Det siver langsomt ut. Kroppen ma ha landet med et brak.
Gutten hadde nettopp hoppet. Han kunne landet pa oss.
Vi hadde minutters klaring.
- Hun vil anmelde det. - Jeg vil se Paul død.
Rick er død. Du kan vedde pa at jeg vil anmelde det.
Vi beklager. Kan vi hjelpe?
Paul er en trussel. Vi kunne blitt drept. Fatt strupen kuttet over.
Han ville ikke drepe oss. Vi har ikke sett ham siden.
- Finn ham. Kanskje vi har en sak. - Finne ham?
- Hvordan? - Si det til avisene. Jeg kan ringe Times.
- Jeg har venner i Times. - Jeg vil ikke vite det.
- De vil trykke det. - Noen vil se det.
- Og angi ham. - Vi skal finne ham.
Seks grader.
"Hvem sier at newyorkere ikke har hjerte?"
"Smarte, sofistikerte newyorkere
som Kittredgene, som apnet hjemmet sitt for en ung mann,
fant ut at de hadde blitt lurt av en mann som na er ettersøkt av politiet."
- Sa dere Times? - Vi var i Squaw Valley.
Vi klarte oss bra. Jeg glemte a nevne stiftelsen din.
Du kunne tapetsert hele Empire State med kopiene Flan fikk laget.
- Kom og spis med oss etterpa. - Kan ikke.
- Jobb. - Auksjon.
Matisse.
Matisse pa en darlig dag. Men vare vil ga over...
- Ikke røp familiehemmelighetene. - Over 12000000.
- Og hvor mye beholder du? - Ikke sa mye na for tiden.
Det var bedre pa 80-tallet.
Vi ma gi bort det meste. Men det gir oss troverdighet pa det nye markedet.
Det er i uorden. Alt er oppe eller nede.
- Hørte dere fra Poitiers sønn? - Nei.
Hørte dere fra gutten?
- Vi er her for a hedre din gjest. - Men alle snakker om det.
Jeg hørte om det i forrige uke.
- Det er utrolig. - At FN endelig...
Hun kan ikke redde verden hver dag.
Dette er middagen min, og jeg befaler deg til a synge ut.
- Dette er lunsj. - Hva skjedde?
Det er et siste kapittel som utspilte seg her forleden.
Ouisa, far jeg?
Matissen blir min en times tid
Slik kan det dessverre ikke forbli
- Hva skal du ha pa deg? - Jeg har pyntet meg.
Jeg ma fortelle deg om et skilt jeg sa i dag:
"Lkke testet pa dyr." En butikk solgte kosmetikk som ikke var testet pa dyr.
Det er stralende.
Vet du hvor mye kaniner ma lide nar selskaper tester øyeskygge?
Jeg vet det.
Jeg viste til uttrykket!
Jeg skal gifte meg.
Du skulle klatre i Afghanistan.
Jeg skal gifte meg og sa skal jeg til Afghanistan.
Ett land av gangen. Du skal ikke gifte deg.
Negativ med det samme.
Jeg kjenner alle du kjenner, og du skal ikke gifte deg med dem.
Hvordan kan du tro at du kjenner alle jeg kjenner. Og maten du sier det pa!
Hvis du ikke møtte dem i gar. Du kan ikke holde pa en hemmelighet.
Ingen ringer det nummeret. Mor!
Jeg sa historien i avisa.
Jeg visste ikke at han begikk selvmord. Han ga meg de pengene.
Vent, jeg er pa traden med en annen.
Da far du aldri høre fra meg igjen.
Mor, kan jeg?
Meld deg. Gutten begikk selvmord. Jenta anmelder forholdet.
Du stjal pengene. Gjør det lett for deg selv. De fanger deg.
Innse at det er over. Du er lovende. Du trenger hjelp.
- Kan du hjelpe meg? - Hva skal jeg gjøre?
La meg bo hos dere.
- Det er umulig. - Hvorfor?
- Mannen min føler seg forradt av deg. - Gjør du?
Du er gal. Tok med deg den dassen fra gaten. Er du suicidal?
Har du AIDS? Er du smittet?
Nei, det er et mirakel, men jeg har det ikke.
Føler du deg forradt av meg? Da skal jeg aldri forstyrre deg igjen.
- Hvor har du vært? - Pa reise.
Er du i vanskeligheter? Mer enn før?
Jeg besøkte deg bare.
Jeg likte ikke de første. De gikk ut og lot meg sitte hjemme.
Jeg likte ikke legen. Han var for vennlig, og dro ogsa fra meg alene.
Men du og mannen din, vi holdt sammen alle sammen.
- Hva var du ute etter? - Evig vennskap.
- Det har ingen. - Det har du.
Hvem tror du at vi er?
Skal du fortelle hemmelighetene dine? At skinnet bedrar?
Du har ingen hemmeligheter. Trent Conway fortalte meg alt barna deres sa.
Hva sa barna vare om oss?
Det sier jeg ikke. Det sparer jeg til utpressing.
Kanskje jeg burde legge pa.
Jeg gikk pa museum. Jeg liker Toulouse-Lautrec.
Det burde du.
Jeg leste Andy Warhols dagbøker.
Du har visst blitt estetiker.
- Ler du av meg? - Jeg leste dem ogsa.
Jeg leste The Agony and the Ecstasy, om Michelangelo.
Der er du foran meg.
Har du sett det sikstinske kapell?
Jeg gikk opp i en gammel heis og sa mennene rengjøre det.
Har du vært pa toppen av det sikstinske kapell?
Jeg sto rett under der Guds hand rører ved menneskets.
En av arbeiderne sa "Sla den. Det er bare en freske."
Sa jeg slo til Guds hand.
Slo du til Guds hand?
Vet du hva de rengjør det med? Q-Tips og vann.
De vasker bort arevis med sot, skitt og overmalinger.
Q-Tips og vann endrer vestlig kunsts historie. Levende farger.
- Ta meg med dit. - Ta deg med dit?
- De tror du drepte noen. - Hjelp meg med disse.
Jeg ringer politiet.
Hvem er det?
Pappa. Vi ble brutt...
- Jeg skal gifte meg. - Ring siden.
Og sa skal jeg til Afghanistan.
- Jeg kan ikke snakke om dette... - Jeg ødelegger livet mitt.
Kaster bort alt du vil at jeg skal være. Det er bare slik jeg kan sare deg.
- Jeg har gutten pa traden. - Finn ut hvor han er.
Finn ut hvor han er.
Hvorfor kommer du ikke bort? Hvor er du?
Politiet venter pa meg da.
- Du ma stole pa oss. - Hvorfor?
- Fordi vi liker deg. - Hvor er han?
- Hvem er der? - Det er Flan.
Er dere hjemme i kveld? Jeg kan lage festmiddag.
Vi skal ut i kveld.
Er du gal? Forteller du en kjeltring at vi skal ut og at huset er tomt?
- Hvor skal dere? - Sotheby's.
- Nøkkelen er under matta. - Kan jeg bli med pa Sotheby's?
- Betjenten er borte. - Paul hilser.
- Jeg kommer. - Det kan du ikke.
- Hvorfor? Jeg hjalp sist. - Du hjalp med Cézanne-maleriet.
- Ja vel? - Du imponerte Geoffrey. Hvor er du?
Jeg tenkte jeg burde begynne med det, kunst,
men tjene penger pa kunst, og ikke jobbe pa et kontor.
Du har bare sett den glamorøse siden. Det er en darlig side...
Den kan jeg lære.
Du ma studere kunsthistorie, sprak, økonomi.
Det kan jeg enkelt. Har barna deres lyst?
Det er ikke et yrke som gar i arv...
Hvorfor diskuterer jeg karriere med deg?
Du har satt meg i forlegenhet. Du er ettersøkt av politiet.
Ikke legg pa. Paul, er du der? Du fikk ham til a legge pa.
- Jeg er her. - Er du?
Hvem er du? Hva heter du egentlig?
Hvis jeg kan bo hos dere, skal jeg fortelle det.
Det var den beste kvelden jeg har hatt noen gang.
Det var den beste kvelden han har hatt.
Jeg snakker ikke piss, men snakk aldri piss til en som snakker piss.
Bli kvitt ham.
Du ser super ut. Glem ikke at det er en viktig kveld i kveld.
Hvorfor?
Dere lot meg være i mitt ess den kvelden.
Det om Salinger var magisk.
Avslutningstalen pa Groton for to ar siden.
Kan du lage mat?
Etter andres oppskrifter.
Sa du Donald Barthelmes nekrolog?
Han sa at montasjen var det 20. arhundrets kunstform.
Alt tilhører noen andre.
Ikke dine barn. Ikke ditt liv.
Der fikk du meg. Det er mitt. Det er ingen andres.
Du høres ikke lykkelig ut.
Det er sa mye du ikke vet.
Du er sa smart.
- Og sa dum. - Aldri si at jeg er dum.
Du er dum som ikke skjønner hva du kan bli.
- Hva kan jeg bli? - Sa mye.
- Med din støtte. - Likte du den kvelden?
Jeg har trodd etterpa at du lo av oss.
Du plukket opp den fryktelige fyren for a hane oss.
Jeg var sa lykkelig og ville ha sex med ogsa. Gjør du ikke det?
- Jeg skal si deg hva jeg heter. - Vær sa snill.
Det er Paul Poitier-Kittredge.
Hør pa meg.
Du trenger hjelp. Ga til politiet. Da gar det over fortere, og du kan begynne...
- Begynne hva? - Livet ditt.
Kan du hjelpe meg?
Jeg skal hjelpe deg. Men først ma du til politiet og i fengsel.
Sender du meg bøker, bilder av dere, kassetter og brev?
- Besøker du meg? - Det skal jeg.
Ha pa de beste klærne dine.
Du ma være forsiktig i fengsel. Bruk kondomer.
Jeg skal ikke ha sex i fengselet. Jeg har bare sex nar jeg er lykkelig.
- Ga til politiet. - Blir du med?
Jeg skal gi deg navnet pa betjenten.
De behandler meg fint hvis du blir med. Ellers dreper de meg.
Det tror jeg ikke.
Jeg er svart.
Jeg avleverer deg med vennlighet og medfølelse.
Jeg erklærer meg skyldig og sitter inne noen fa maneder.
- Toppen. - Nar jeg er ute, kan jeg jobbe for dere.
- Det finner vi ut av. - Jeg vil vite det na.
- Du kan jobbe for oss. - Lære faget.
- Fra a til a. - Og bo hos dere.
- Nei. - Hvorfor? Ungene bor ikke hjemme.
- Du ma fa din egen leilighet. - Hjelper du meg a finne en?
Vi skal hjelpe deg.
- Jeg har ingen møbler. - Vi hjelper deg.
Jeg har laget en liste over det jeg likte pa museet. Philadelphia Chippendale.
Vi har to slike stoler.
Jeg vil heller ha én pen ting enn et rom fullt av skrap.
Kvalitet fremfor alt.
Det skal bli. Philadelphia Chippendale.
Og jeg trenger bare a ga til politiet.
Legg det bak deg.
- I kveld. - Det gar ikke.
I morgen. Jeg ma drikke drinker før auksjonen.
- Japanerne? - Tyskerne.
Du er akkurat som faren min.
Hvilken far?
Han er ikke faren din.
Og Flanders er ikke faren din.
Er du pa traden? Vi skal drikke drinker med japanerne...
Er det gutten? Fa ham ut av livet vart.
Legg pa, ellers river jeg stikket ut av veggen.
Det er ikke tyskerne.
Vi kommer og henter deg. Vi skal ta deg til politiet. De behandler deg verdig.
Pa hjørnet av 6th Avenue og 4th Street. Vi møtes pa Waverly-kinoen.
- Vi er der om en halvtime. - Jeg gir deg et kvarter a ga pa.
Vi kommer.
Vi er glade i deg.
Jeg er glad i deg, Ouisa Kittredge.
Tar du med en rosa skjorte?
Vi far et herlig liv.
Vi hopper over preiket, tar gutten til politiet og er pa Sotheby's innen ni.
Klart det.
Men vi hadde ikke tenkt pa trafikken.
Vi hadde lovet Paul a følge ham pa politistasjonen.
Jeg ringte den nye bestevennen var, betjenten.
Betjent, la oss ta ham med. Det lovet vi.
Vær sa snill.
Kandinskyen er malt pa begge sider.
- Det er ikke mer dere kan gjøre. - Jeg trodde ikke det.
Neste dag dro Ouisa pa politistasjonen.
Kriminalbetjent Marino, takk.
- Han er forflyttet. - Siden i gar?
Han er forflyttet.
Dette gjelder en arrestasjon pa Waverly-kinoen i gar.
Vent.
Vi arresterte ingen der.
- Jeg drømte det ikke opp. - Det er ikke det jeg sier.
- Kan du fortelle meg hvilken stasjon... - Vent.
Navnet?
Poitier. Eller Kittredge.
- Er du i familien hans? - Ikke akkurat.
Betjenten sa jeg kunne bli med den unge mannen nar han skulle stilles for retten,
sa jeg kunne si at han var spesiell.
Det har vi ingen nedtegnelse om. En annen stasjon ma ha arrestert ham.
Høres ut som vennen din var ettersøkt for noe annet.
Som hva?
Hvordan kan jeg hjelpe deg? Du vet ikke hva han heter engang.
Seks grader.
Vi var ikke i familie. Vi visste ikke hva Paul het.
Jeg dro til statsadvokatens kontor.
Vi var ikke i familie. Vi visste ikke Pauls navn.
Jeg ringte domstolen. Jeg var ikke familie, og visste ikke Pauls navn.
Jeg leste i dag at en ung mann begikk selvmord i Rikers Island-fengselet.
Han hengte seg i en skjorte.
Var den rosa? Litt farge. Rosa skjorte.
Var det Paul? Vi vil aldri finne ut hvem han var.
Jeg er sikker pa at det ikke var ham.
- Jeg er enig. - Er det ikke utrolig?
Vi har ikke sett det siste av ham. Han vender tilbake. Fantasien...
- Hvorfor betyr det sa mye for deg? - Han ville være oss.
Alt vi star for i verden.
Han ville ha livene vare. Han knivstakk seg for a komme inn i livet vart.
Han misunte oss. Vi er ikke noe a misunne.
Som avisene sa har vi hjerte.
A ha hjerte er ikke poenget.
Vi hoppet ikke pa den. Vi trodde ham i noen timer.
Han gjorde mer for oss pa noen fa timer enn noen av barna har gjort.
Og han ville være barnet ditt.
Han satt i parken og sa "Den mannen er faren min."
Han er i vanskeligheter, og vi kan ikke hjelpe ham.
Hjelpe ham? Herregud! Vi kunne blitt drept.
Du var tiltrukket av ham.
Det der kan du kutte ut med en gang.
Tiltrukket av ungdommen hans, talentet, sjansen til a bli med i Cats.
Det, ja.
Sto det i artikkelen i Times?
Og vi har laget en anekdote av ham som vi forteller over middager ute, som na.
Men det var en erfaring. Jeg skal ikke gjøre ham til en anekdote.
Hvordan beholder vi opplevelsene vare?
Hvordan kommer det inn i livet uten a bli en anekdote?
Uten substans og med en sluttreplikk man kan fortelle i arevis.
"Det minner meg om bedrageren."
"Fortell om den gutten."
Og vi blir de menneskelige jukeboksene som spytter ut anekdoter.
Men det var en erfaring.
Hvordan beholder vi erfaringen?
Det er derfor jeg elsker malerier.
Natidens malere har de samme problemene som Cézanne hadde.
Farge. Struktur. Det er problemer.
Det er farge i livet mitt, men det er ingen struktur.
Hva er det du sier?
Cézanne etterlot tomrom pa lerretene sine
hvis han ikke kunne redegjøre for penselstrøk eller farge.
Da er jeg en montasje av uforklarlige penselstrøk.
Jeg er... tilfeldig. Unnskyld meg.
- Sett deg. - Unnskyld meg.
Hva slags oppførsel er det?
Hvor mye av ditt liv kan du redegjøre for?
Er du full? Skjønner du ikke hvor viktig hun er?
Hva er du ulykkelig for?
Cézanne og Matisse ble solgt. Neste maned er det Bonnard.
Jeg kan rive ut hjertet ditt. Hvor mye...
...av mitt liv kan jeg redegjøre for? Alt!
Jeg er en gambler.
Vi er et upassende par.
Kandinskyen.
Kandinskyen er malt pa begge sider.
Sla den!